כשהייתי ילד...
שמעת על המונה ליזה של לאונרדו דה וינצ'י?
כשראיתי את הציור הזה בספר אומנות...
כשראיתי אותה לראשונה...
איך אני אומר את זה...
זה... קצת גס, אבל...
אתה בסדר?!
אתה שומע אותי?!
אתה בסדר?!
אתה שומע אותי?!
אתה בסדר?!
אתה שומע אותי?!
אתה בסדר?!
אתה שומע אותי?!
אהה!
אל תתנו לאישה הזאת להקרב לקירה יושיקגה!
אוי לא!!
לא!!! לא!!!
זקפה.
עד עכשיו...
עד עכשיו הרגתי...
48 נשים.
שמי יושיקגה...
קירה (KILL-ה) יושיקגה.
את היחידה שיודעת את זהותי.
היד שלך חמודה.
*אונס את היד*
מ-מ-מ-מה אתה עושה?!
לא! לא!
אלחץ על זה! אלחץ על זה! (אשבור את זה! אשבור את זה!)
לא! לא!
אלחץ על זה! אלחץ על זהֱ
האם תלטפי את הלחי שלי?
הא?!
אני נרגע כשמלטפים את הלחי שלי.
הא?! הא?!
היד מספר אחד שאני רוצה שתלטף אותי..
היא היד של מונה ליזה.
בום! בום! בום!
זה פעל!!!
חהחהחהחה! חהחה! חהחה! חהחהחה!
זה הופיע!!!
חהחהחהחה! חהחה! חהחה! חהחהחה!
סוף סוף הבסתי אותם!!!
חהחהחהחה! חהחה! חהחה! חהחהחה!
עם זה אני...
סוף סוף חופשי!!!
חהחהחהחהחהחה!
נאני?!
*סוף*